На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

Прелюдія.
Жертви були не марними

Ця книжка написана про науку. Вона — про дослідження сутності того, що нібито повинно бути мислячою людською істотою. На жаль, нейрологія — це наука, частково побудована на трагедіях.

Значна частина нашого розуміння того, чим є людський мозок, походить від вивчення випадків, у яких мозок живої людини потерпає від травми або якогось розладу. Такі індивідууми є не просто анонімами, імена яких приховано за ініціалами в медичній літературі,— вони є нашими близькими. Це наші батьки, наші чоловіки або жінки, наші брати або сестри та наші найкращі друзі. І внаслідок якогось нещастя їхні життя постійно змінюються, адже ушкодження центральної нервової системи цих людей спричиняє їхню різноманітну поведінку, різноманітні думки або різноманітне сприйняття навколишнього середовища.

Вивчаючи відносини між цими ушкодженнями та наступними змінами в поведінці, ми можемо досягти безцінного розуміння того, як насправді працює наш мозок. Еволюція нашого усвідомлення властивостей людського мозку не лише просуває вперед фундаментальну науку, а й закладає необхідне підґрунтя для розвитку нових видів терапії та (є така надія) лікування. Як галузь ми постійно прагнемо вичавити кожну унцію знань, котру тільки можна здобути з таких особистих трагедій,— і все це задля покращення світу, пацієнт за пацієнтом.

Хоча значна частина цієї книжки нібито про зомбі, насправді вона є одою тим висновкам, які беруться з отаких особистих трагедій. Це ода науковцям, які приділили час на досить добре знайомство зі своїми пацієнтами, що дозволило зрозуміти складні нездужання, котрі мали вплив на повсякденне життя тих людей. Це ода тим, хто, часто не з власної провини, страждав від певного розладу, проте, їм достало терпіння дозволити незнайомцю в білому халаті розпитувати про «чому» та «як».

Вступ

Знявши з полиці цю книжку, ви, імовірно, запитуєте себе: «Як може нейрологія вивчати зомбі?» Але так, зомбі справді мають мозок (міф каже, що доводиться знищити їхній мозок, щоб їх «убити», чи якось так), і ми опинилися б в скрутному становищі, якби треба було довести, що «зомбі-нейрологія» кваліфікується як окрема галузь досліджень. Нейрологія — вивчення мозку, особливо його взаємозв’язку з поведінкою та когнітивною сферою,— уже має неабияку власну частку, можливо, нерозумних та фантастичних «спеціалізованих» підгалузей; тож навіщо збільшувати цей перелік?

Що ж, а чи було вам відомо, що ми, нейрологи, маємо відповіді на геть усі запитання? Постійні читачі «Сторінки думок» у «Нью-Йорк таймз» або інших популярних медіа-виданнях уже чітко знають, що нейрологія може пояснити, чому людина закохана у свій айфон, чому брехати дітям про Санту є нейрологічно здоровою формою виховання і чому викликання коми є доказом існування раю. Бачте, дивлячись на все існування людства крізь призму наших дуже замулених лінз, ми можемо відповісти на всі життєві питання. За нашими оцінками, фМРТ{1}-дослідження, яке пояснює сенс життя, мало б вийти десь на початку 2015 року (підказка: воно містить 42 ділянки мозку). Нам страшенно не хочеться розчаровувати наших колег у галузі філософії, релігії та фізики, але завдяки декільком вигадливим машинам мозкової візуалізації та десятиліттям досить ретельного розмірковування на цю тему ми, неврологи, наразі маємо можливість розуміти все — тож їм, мабуть, доведеться шукати роботу десь в іншому місці.

Якщо нейрологія є панацеєю та здатна пояснити геть усе, тоді чому вона не може розтлумачити зомбі-апокаліпсис? На це ж є попит, чи не так?

Повернімося ж до книжки, яку ви тримаєте в руках. Уся історія розпочалася влітку 2010 року з телефонного дзвінка від Метта Могка, голови Товариства досліджень зомбі та автора книжки «Це вже не те, що твоя мама й ти хотіли знати про зомбі». Метт подивився на YouTube відео з лекцією Бреда, де той казав, як його виховували на дієті Sega та коміксах від Marvel. Метт хотів дізнатися, чи, ураховуючи подвійну любов Бреда до культури коміксів та мозку, не хотів би він дослідити природу мозку зомбі. Бред подумав: авжеж… і я точно знаю, кого запросити на цю шалену прогулянку…

Відтоді для нас обох це стало швидкісним спуском.

Ми (Тім із Бредом) познайомилися, коли працювали над нашими докторськими в Каліфорнійському університеті в Берклі. Ми недовго працювали разом над неінвазивним проєктом стимуляції мозку, котрий, як і багато інших наукових експериментів, вів абсолютно в нікуди, але в процесі виявили обопільну любов до кіно про зомбі. Тому, крім сумісних занять справжньою наукою, ми відгалузились у сміховинний світ зомбі. Сподіваємося, вам сподобається це сміховинне, і плекаємо надію, що ви не триматимете на нас зла за нашу науку.

Якщо серйозно, ця тема про зомбі чимало нас повеселила. Ми обидва диваки, до того ж великі прихильники наукової пропаганди та спілкування. Це рідкісна можливість — поєднати наші дивакуваті наукові сторони з ненауковими. Останні десять років Бред жодного разу не пропускав Comic Convention у Сан-Дієго{2}, і навіть ще довше, коли він був прищавим підлітком двадцять років тому. Ніколи в житті йому й на думку не спадало, що наукова кар’єра надасть шанс виступати перед натовпом з кількасот помішаних на коміксах диваків на тому заході (у тій самій кімнаті, де, чесне слово, він читав справжню лекцію як нейролог зібранню з набагато меншої кількості вчених-нейрологів на щорічній конференції Товариства неврології). Тім пристрастився до фільмів про зомбі відтоді, як ще тінейджером подивився один за одним нашумілі «Ніч комети» (реж. Том Ебергардт; 1984) та «Повернення живих мерців» (реж. Ден О’Беннон; 1985). Можна було б сказати, що найпершим увагу Тіма до мозку привернув Тарман{3}.

У ті роки, розповідаючи про біологічну основу поведінки зомбі, ми відчували піднесення через те, що стільки людей захопилися цим разом із нами. Коли до вас підходять люди і кажуть щось на кшталт «Я — дорослий чоловік, у мене є родина та кар’єра, а ви, хлопці, примусили мене захотіти стати нейрологом!» або «Я раптом уподобав наукові речі, дякую вам!», ви розумієте, що робите потрібну справу. Оскільки ми вчені, то витрачаємо багато часу на вивчення питань, які є відірваними від людей, тому приємно дізнаватися, що нарешті ми робимо справу, яка резонує з людьми. Особливо якщо вона дурна.

Ні, нейрологи й гадки не мають (біологічно), що таке кохання або в якій частині мозку воно розташоване. Нейрологія не може довести, що ви «любите свій айфон» (між іншим, то була справжня думка, висловлена в «Нью-Йорк таймз»{4}). Ми не можемо читати ваші думки (поки що) та лікувати хворобу Альцгеймера (досі).

Попри те що наука нейрологія не в змозі робити назване вище, ми сподіваємося, що двоє трохи дивакуватих учених-нейрологів, а також орда зомбі зможуть примусити вас випадково про щось дізнатися і що, читаючи цю книжку, ви, можливо, й відчуєте те саме почуття дива, яке переживаємо ми, коли робимо свою улюблену роботу.

* * *

Немає сумнівів, що зомбі наразі популярні. Було багато суперечок щодо причини цього, у яких дехто з нас (Бред, Макс Брукс, Метт Могк та декілька інших спеціалістів із зомбі) брав участь під час панельної дискусії на Comic-Con у Сан-Дієго 2011 року (Comic-Con — це щорічне зібрання понад 100000 ботанів усіх мастей та кольорів).

Нашим улюбленим поясненням загального сплеску популярності зомбі є те, що світ стає дедалі складнішим місцем, у якому з’являються нові форми соціальної взаємодії та спілкування, зростає глобалізація, посилюються зміни в соціумі, спостерігається безпрецедентний технологічний прогрес, процвітання перемішується із ненадійністю й таке інше. Чудовим явищем жанру зомбі на ТБ, у відеоіграх та фільмах є те, що ця тема є відносно чистим аркушем, на якому письменник може втілити будь-яку кількість великих і незбагненних суспільних або психологічних страхів та турбот.

Генетична модифікація? Зомбі. Атомна зброя та радіація? Зомбі. Класова війна? Зомбі. Расизм? Зомбі. Екзистенційна криза та невпевненість у собі та добрій волі? Зомбі. Біологічні експерименти? Зомбі. Дослідження космосу? Зомбі. Нестримне споживацтво? Зомбі. Безглузде насильство? Зомбі. Смерть? Зомбі.

Макс Брукс в інтерв’ю CNN колись сказав: «Не можна засняти фінансовий крах у голові — можна зробити це із зомбі… Усі інші проблеми є занадто великими. Скільки не намагався Ел Ґор{5}, але ми не можемо уявити собі глобальне потепління. Ми не в змозі уявити руйнування наших фінансових установ. Проте в нас виходить уявити сутулого зомбі, який іде вулицею»{6}.

Важко не зважати на нестримну популярність феномена зомбі. 2002 року вийшла картина «28 днів по тому», яка надала свіжий погляд на фільм про зомбі, що допомогло оживити цей жанр. Того ж року було перероблено «Оселю зла»{7} та, до величезного вітання критиків, перевидано для Nintendo GameCube{8}. Наступного року Макс Брукс написав дуже популярний «Посібник з виживання серед зомбі», який став потужним поштовхом для жанру літератури про зомбі. Потім, 2004 року, фільм «Зомбі на ім’я Шон» показав, що жанр зомбі може ще й бути смішним, проклавши в такий спосіб шлях для фільмів «Зомбі на ім’я Фідо» (2006), «Зомбіленд» (2009) та «Тепло наших тіл» (2013). У 1980-х спостерігалися нетривалі хвилі смішних фільмів про зомбі, наприклад «Ніч комети» (1984) та «Повернення живих мерців» (1985), але жоден із них не переступив рівня популярності сучасної зомбі-комедії.

У цій книжці ми маємо за намір використати саме таке, радше комічне або жартівливе сприйняття зомбі. Нашою метою є скористатися образом зомбі, щоб забезпечити розважальний майданчик для розуміння нашої галузі когнітивної нейрології (а іноді й глузування з неї) та водночас навчити читача історії нейрології як науки та властивостей самого мозку. Ми не збираємося використовувати зомбі як метафору для соціальних недуг. Натомість ми спробуємо зрозуміти зомбі, ретельно розглянувши діапазон їхніх поведінкових розладів, зазирнувши в міфічний орган, який породжує всю поведінку зомбі,— зомбі-мозок.

Як на початку фільму «28 днів по тому» зауважив самотній випускник перед тим, як його розірвала зомбі-мавпа, «щоб вилікувати, спочатку треба зрозуміти».

* * *

Отже, ми тут намагаємося зрозуміти. Далі йтиме зібрання нейронаукових фактів, історичних виносок, особистих анекдотів та тонна посилань на зомбі та попкультуру. Зокрема ми робитимемо безліч посилань на сцени із класичних та неокласичних фільмів та літературних творів про зомбі. Тож ви почуєте сюжетні позначки зі стрічок:

«Ніч живих мерців» (реж. Джордж Ромеро; 1968)

«Світанок мерців» (реж. Джордж Ромеро; 1978)

«Повернення живих мерців» (реж. Ден О’Беннон; 1985)

«Змій і веселка» (книжка, Вейд Девіс; 1985)

«Зловісні мерці 2» (реж. Сем Реймі; 1987)

«28 днів по тому» (реж. Денні Бойл; 2002)

«Зомбі на ім’я Шон» (фільм, реж. Едгар Райт; 2004)

«Земля мертвих» (реж. Джордж Ромеро; 2005)

«Зомбі на ім’я Фідо» (реж. Ендрю Керрі; 2006)

«Зомбіленд» (реж. Рубен Фляйшер; 2009)

«Корм» (книжка, Міра Грант; 2010)

«Ходячі мерці» (телесеріал, 2010)

«Тепло наших тіл» (реж. Джонатан Левін; 2013)

«Світова війна Z» (книжка, Макс Брукс; 2006; фільм, реж. Марк Форстер; 2013)

Увесь час у наших описах будуть спойлери. Уважайте, що вас попередили.

Узагалі-то, беремо свої слова назад. Рекомендуємо вам просто зараз вийти та подивитися всі ці фільми та прочитати всі ці книжки. Вперед… ми зачекаємо.

Повернулися? Добре. Очікуйте попереду безліч спойлерів!

* * *

Кінець безкоштовного уривку. Щоби читати далі, придбайте, будь ласка, повну версію книги.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

Словник

Хоча ми робили все, що в наших силах, аби цього уникнути, у цій книжці нам довелося використовувати науковий жаргон, тож ми зібрали всі визначення в одному місці.

Слушна порада: користуючись одним із цих слів у своїх випадкових щоденних розмовах, ви можете досягти того, що вас почнуть більше сприймати як інтелектуала{71}.

А

Агнозія — нездатність або ускладнення розпізнавання чи інтерпретації чуттєвих переживань.

Агресія — ворожа поведінка, часто з наміром заподіяти шкоду.

Акінестезія — утрата спроможності сприймати власні рухи.

Аксон — довгий вусик, що йде від соми (тіла) нейронів і передає потенціали дії до інших клітин. Кінець аксона містить термінали, розташовані поруч із дендритами подальших нейронів. Аксони іноді вкриті субстанцією, що називається мієлін. Вона підтримує передачу потенціалів дії на великі відстані.

Антероградна амнезія — порушення здатності утворювати нові спогади, тоді як попередні спогади зберігаються неушкодженими. Порівняйте з ретроградною амнезією.

Атаксія — утрата контролю над рухами.

Афазія — неврологічний стан, який характеризується порушенням мовленнєвих функцій, як говоріння, так і розуміння сказаного.

Афазія Брока — мовленнєвий розлад, коли погіршується здатність продукувати мовлення. Також називається виразна афазія.

Афазія Верніке — мовленнєвий розлад, за якого погіршується спроможність розуміти мовлення; наслідком може стати безглузде мовлення. Також називається вільна афазія.

Афазія проведення — розлад мовлення, наслідком якого є трудощі із повторенням щойно почутих речень та фраз; виникає внаслідок пошкодження дугоподібного пучка.

Б

Базилярна мембрана — мембрана в нашому внутрішньому вусі, яка вібрує на багатьох частотах.

Базальні ганглії — сукупність ядер, схованих під корою, що складається зі смугастого тіла (хвостате ядро, лушпина та прилегле ядро), блідої кулі, субталамічного ядра, чорної субстанції та таламуса. Ця система утворює з корою нервові петлі (цикли) та діє як низка воріт, що запускають різноманітні обчислення для керування рухами, робочою пам’яттю тощо.

Барабанна перетинка — мембрана між зовнішнім та середнім вухом, яка вібрує у відповідь на зміни тиску повітря.

Біла речовина — ділянки мозку, які складаються насамперед із пучків аксонів. Такий колір зумовлено високим вмістом жиру в мієліні.

Блукаючий нерв — один із дванадцяти черепно-мозкових нервів. Однією з його численних функцій є забезпечення каналу зв’язку між мозком та кишечником.

Борозна — складка в нервовій тканині.

В

Вазовагальна реакція — мимовільна непритомність, спричинена навантаженням на блукаючий нерв.

Вазопресин — скорочена назва аргініну вазопресину (АВП), гормону ссавців. У центральній нервовій системі він бере участь у багатьох формах поведінки, зокрема стресових.

Вентральний зоровий потік — зоровий шлях, що проходить потиличною й скроневою частками та відіграє важливу роль в упізнаванні та сприйнятті об’єктів. Також відомий як шлях «що». Порівняйте з дорсальним зоровим потоком.

Вентролатеральне преоптичне ядро (ВЛПЯ) — група клітин у гіпоталамусі, яка стримує діяльність у ретикулярній активаційній системі та спричиняє сон.

Веретеноподібна звивина — звивина вздовж скроневої частки, яка є частиною вентрального зорового потоку.

Веретеноподібна зона обличчя (ВЗО) — ділянка вздовж веретеноподібної звивини, що реагує більше на обличчя, ніж на інші об’єкти. Є частиною мережі обличчя.

Верхня скронева борозна (ВСБ) — ділянка у верхній частині скроневої частки. В її межах є зона, яка більше реагує на обличчя, ніж на інші зорові стимули, і, як уважається, бере участь в обробці емоцій, що виражає обличчя, хоча це не є підтвердженим. Ця зона у ВСБ є частиною мережі обличчя.

Виконавча функція — широкий термін, що охоплює велику кількість когнітивних процесів, зокрема увагу, робочу пам’ять, планування та постановку мети.

Виразна афазія — див. афазія Брока.

Відновлення — процес повернення попередньо консолідованої інформації у фокус, щоб її можна було використовувати.

Відновлення пам’яті — див. відновлення.

Вільна афазія — див. афазія Верніке.

Вомероназальний орган — заповнена нейронними рецепторами порожнина в ніздрях більшості ссавців (спірно стосовно людей), яка реагує на феромони.

Г

Гіпероральність — нестримне бажання класти об’єкти до рота.

Гіперсексуальність — нав’язливі сексуальні спонукання або дії.

Гіперфагія — нездоланне почуття голоду, переїдання.

Гіпокамп — ділянка у формі морського коника, розташована всередині скроневої частки й пов’язана з утворенням довгострокових епізодичних спогадів, а також з орієнтацією в просторі.

Гіпоталамо-гіпофізарно-наднирникова (ГГН) вісь — мережа зон мозку, що складається з гіпоталамуса та гіпофіза, і наднирників, які викликають реакцію на стрес.

Гіпоталамус — невеличка група ядер, розташована безпосередньо під таламусом, яка модулює ендокринну систему.

Глибока стимуляція мозку (ГСМ) — терапія, яка зазвичай використовується у випадках хвороби Паркінсона, коли стимулювальні електроди імплантуються в частину мозку, щоб компенсувати його аномальну діяльність.

Глибокі структури мозку — термін, що зазвичай стосується структур у стовбурі головного мозку, іноді також охоплюючи мозочок, базальні ганглії, таламус, медіальну скроневу частку та/або середній мозок.

Глія — клітини в мозку, які підтримують нейрони, виводячи відходи або побічні продукти. Глія також може допомагати з підтримкою обробки інформації, але така гіпотеза залишається суперечливою.

Гормон — хімічна речовина, що виділяється залозами та впливає на фізіологію та/або поведінку, бо видозмінює діяльність органа-мішені, як-от мозку або серця.

Грелін — гормон, пов’язаний із викликанням відчуття голоду.

Д

Дендрити — гілки нейронів, які отримують вхідні сигнали від інших клітин. Є головним джерелом вхідного сигналу для нейронів.

Деполяризація (у нейронах) — стадія на початку потенціалу дії, коли позитивно заряджені іони входять до нейрона та знижують негативну полярність стінки клітини.

Дефіцит перемикання — ускладнення з добровільним контролем уваги через пошкодження частин тім’яної частки.

Дзеркальна нейронна система — група нейронів, що проявляють активність, коли ми виконуємо якусь дію, а також коли ми бачимо іншу людину, котра виконує ту саму дію.

Ділянка місця парагіпокампа (ДМП) — зона в скроневій частці поряд із гіпокампом, яка більше відповідає за бачення місць та пейзажів, ніж за інші візуальні стимули.

Дорсальний зоровий потік — шлях передачі інформації, який проходить тім’яною корою й має вирішальне значення для просторової уваги та зорового сприйняття. Він також відомий як шлях «де». Порівняйте з вентральним зоровим потоком.

Дофамін — нейромедіатор, який особливо сконцентрований у межах базальних гангліїв (порівняно з іншими регіонами мозку) та відіграє важливу роль у прогнозуванні значущості та задоволення.

Дугоподібне ядро — маленьке скупчення клітин у гіпоталамусі, котре, як уважається, відіграє роль у відчутті апетиту.

Дугоподібний пучок — великий пучок волокон білої речовини, який пов’язує регіони мозку, що мають відношення до мовленнєвої функції.

Е

Екстрастріарна кора — ділянка в потиличній частці, одразу за межами первинної зорової кори, яка спеціалізується на обробці зорових сигналів.

Електроенцефалографія (ЕЕГ) — запис електричної активності, підсумованої у великих групах нейронів, що використовується для вивчення взаємозв’язків між мозком та поведінкою.

Емоція — психічний стан, що містить настрій та почуття; часто зважується позитивною чи негативною валентністю та різною силою.

Ендокринна система — система залоз у тварин, яка виділяє гормони в систему кровообігу.

Ендокринологія — вивчення впливу гормонів на біологічні процеси, особливо ендокринної системи.

Енцефалітична летаргія — захворювання невідомого походження, яке спалахнуло на початку двадцятого століття. Його жертви страждали на хронічну млявість та порушення пробудження, а в деяких випадках входили в майже перманентний вегетативний стан. Константин фон Економо скористався своїми дослідженнями цього розладу й висунув теорію щодо того, як мозок регулює сон.

Епізодична пам’ять — форма пам’яті на події або переживання, зокрема ті, які можна викликати вербально.

Епінефрин — гормон, що виділяється в стресових ситуаціях; допомагає розпочати реакцію «бий-або-біжи».

Ехолокація — використання звуку для визначення розташування об’єктів у середовищі.

З

Звивина — край згорнутої нервової тканини.

Звивина Гешля — звивина в скроневій частці, яка містить слухову кору.

Зомбі — ходячий мрець. Живий труп, який жадає лише проковтнути вашу плоть. Наративне втілення суспільних страхів. Загалом є дивовижним, і ця тема заслуговує на наукове вивчення.

Зона Брока — частина лобової кори, у межах нижньої лобової звивини, пов’язана з продукуванням мови.

Зона Верніке — частина скроневої частки всередині верхньої скроневої звивини, пов’язана з розумінням мовлення.

Зорова агнозія — ускладнення з розпізнаванням об’єктів, які бачить людина, особливо з визначенням їхнього значення або використання.

Зорова кора — ділянка потиличної частки, яка отримує та обробляє вхідні сигнали від очей за допомогою таламуса. Містить багато спеціалізованих зон для різноманітних типів зорових сигналів. Див. також екстрастріатна кора та первинна зорова кора.

Зорове перехрестя — ділянка вздовж зорового нерва, де перехрещуються сигнали від очей. Розташована нижче лобової частки й одразу під гіпоталамусом, безпосередньо попереду стовбура головного мозку.

Зоровий нерв — пучок волокон, який передає інформацію в мозок від сітківки ока.

Зоровий потік — див. дорсальний зоровий потік та вентральний зоровий потік.

Зорові напівполя — ліва та права сторони простору, які ми бачимо очима.

І

Іонні канали — мікроскопічні отвори в тілі клітини та аксоні нейрона, які відкриваються або закриваються, щоб дозволити або закрити певним молекулам вхід до клітини або вихід із неї.

Іпсилатеральний — той самий (бік тіла). Порівняйте з контралатеральний. Див. також латералізація.

К

Керована стимулами поведінка — автоматичні та часто мимовільні реакції на сенсорні стимули.

Кодування — див. кодування спогадів.

Кодування спогадів — процес перетворення чуттєвих стимулів на ментальне уявлення.

Колікул (множина — колікули) — клітини середнього мозку, які обробляють швидкі чуттєві сигнали та контролюють основні рухові функції. Скупчення клітин у верхній частині, яке називається верхній колікул, спеціалізується на зоровій інформації. Скупчення клітин у нижній частині, котре має назву нижній колікул, спеціалізується на обробці слухової інформації (звуків).

Консолідація — процес вживання інформації у формі тимчасової пам’яті та перетворення її на довготривалу пам’ять для зберігання інформації.

Контралатеральний — протилежний (наприклад, бік тіла). Див.також іпсилатеральний та латералізація.

Кора — див. неокортекс.

Коркова сліпота — нездатність бачити об’єкти внаслідок пошкодження зорової кори мозку, а не очей.

Кортизол — гормон стресу, який бере участь у метаболізмі та контролі цукру в крові.

Кортикостерон — стероїдний гормон, що вивільняється в багатьох тварин наднирниками за допомогою вісі ГГН, яка пов’язана з підвищеним стресом та агресивними формами поведінки. Людський аналог цього гормону — кортизол.

Л

Латералізація — явище в мозку, за якого певні функції обробляються більше однією стороною, ніж іншою. Про такі процеси кажуть, що вони «латералізовані», тоді як про функції, котрі однаково контролюються обома сторонами мозку, кажуть, що вони організовані «білатерально». Див. також контралатеральний та іпсилатеральний.

Латеральне колінчасте ядро — група клітин у таламусі, які передають інформацію від очей до зорової кори в потиличній частці.

Лептин — гормон, відповідальний за зменшення відчуття голоду та виникнення почуття ситості.

Лімбічна система — мережа зон у мозку, що контролює численні поведінкові процеси, до яких, зокрема, належать голод, насолода, емоції, страх, злість та спогади. Частинами лімбічної системи є мигдалина, гіпоталамус, гіпокамп та таламус.

Лобова частка — одна з чотирьох часток мозку. Розташована в передній частині мозку й містить регіони, пов’язані з функціями: керування рухами, продукування мовлення, відчуття задоволення, емоції та прийняття рішень.

М

Мамілярні тіла — дрібні ядра нижче гіпоталамуса, які мають сильний зв’язок із мигдалиною та гіпокампом і беруть участь у функціонуванні пам’яті. Є частиною схеми Пейпеца.

Марення Капгра — помилкова впевненість, що людей, яких ви знаєте, було замінено на самозванців, навіть якщо вони мають свій звичайний вигляд.

Марення Котара — помилкова впевненість людини, що вона мертва, що її не існує, що вона гниє або втратила всю кров чи життєво важливі внутрішні органи.

Медіальна скронева частка — частина скроневої частки ближче до середини мозку, здебільшого має справу з пам’яттю та емоційними процесами.

Мережа обличчя — низка мозкових регіонів, які більше реагують на обличчя, ніж на інші зорові подразники. Уважається, що кожен регіон відіграє важливу роль у сприйнятті та розпізнаванні облич.

Мигдалина — структура у формі мигдалини в медіальній скроневій частці, яка регулює пробудження та емоційну обробку. Вона тісно пов’язана з роботою гіпокампа, який розташований просто позаду неї.

Мовлення — здатність (специфічна для людей?) передавати ідеї за допомогою структурованих правил (тобто граматики).

Мозок — сукупність нейронів та білої речовини, разом з усіма підтримувальними тканинами, яка складає основну масу центральної нервової системи, за винятком спинного мозку.

Мозолисте тіло — найбільший пучок нервів, який поєднує між собою дві півкулі кори.

Мозочок — структура у формі цвітної капусти, розташована в заднє-нижній частині мозку. Відповідає за багато різних функцій, але найкраще відомий своєю роллю в контролі рухів.

Моторна кора — ділянка в лобовій частці, на межі з тім’яною часткою, яка надсилає сигнали до м’язів для контролю рухів. В її межах премоторні ділянки пов’язані з керуванням рухами, а первинна моторна кора — з продукуванням рухів.

Н

Наднирники — ендокринні залози, які вивільняють гормони епінефрин (адреналін) та кортизол, що відіграють важливу роль у модуляції стресу та реакції «бий або біжи».

Напівпросторове нехтування — ускладнення стосовно сприйняття об’єктів, розташованих ліворуч, унаслідок пошкодження правої тім’яної частки і навпаки.

Насолода — позитивний стимул, який модулює поведінку.

Неврологія — спеціалізована галузь медицини, що знається на розладах та захворюваннях мозку.

Нежить — людина Шредінгера: не цілком мертва й не цілком жива.

Нейровізуалізація — загальний термін для позначення методів оцінки структури та функцій мозку, зокрема магнітно-резонансної томографії (МРТ), функціональної МРТ (фМРТ), позитронно-емісійної томографії (ПЕТ), електроенцефалографії (ЕЕГ) та магніто-енцефалографії (МЕГ).

Нейрологія — Найкрутіша. Галузь. У СВІТІ. Наукове вивчення мозку й нервових систем та їхнього взаємозв’язку з поведінкою.

Нейромедіатори — речовини, що передаються через синаптичну щілину та дозволяють нейронам спілкуватися один з одним. Збудливі нейромедіатори спонукають нейрони за течією інформації спалахувати більше; гальмівні нейромедіатори примушують такі нейрони спалахувати менше.

Нейромодулятор — підтип нейромедіатора, який модулює, наскільки чутливою є нижня клітина до вхідних сигналів.

Нейрони — клітини в мозку, які комунікують з іншими клітинами за допомогою електрохімічних сигналів. Кожен нейрон має в структурі три складові: дендрити, сома (або тіло клітини) та аксон.

Нейропептиди — дрібні, подібні до білкових, молекули, які діють як нейромедіатори.

Неокортекс — також називається кора. Еволюційно молодша ділянка, розташована у верхній частині мозку. Складається з чотирьох часток (потиличної, скроневої, тім’яної та лобової), кожна з яких повністю повторюється в обох півкулях.

Непрямий шлях — мозковий контур, який проходить базальними гангліями та відповідає за стримання дій. Порівняйте з прямим шляхом.

Нерв — група аксонів, що переносять нейронні сигнали між мозком та периферійною нервовою системою.

Неявні спогади — спогади про те, чого ми навчилися, зазвичай навички, які важко пригадати усвідомлено.

Нижній колікул — див. колікул.

Ністагм — ускладнення з керуванням плавних рухів очима, коли треба перевести погляд з однієї локації на іншу. Порівняйте з окоруховою апраксією.

Нюхова цибулина — група нейронів, яка отримує вхідні нюхові сигнали (запахи) від носу.

О

Окорухова апраксія — ускладнення з добровільним переведенням очей на об’єкти, які ви хочете подивитися.

Окситоцин  — гормон ссавців. У центральній нервовій системі він відіграє важливу роль у модифікації соціальної поведінки.

Оптична атаксія — ускладнення з руховим досягненням предметів, які ви бачите.

Оптична афазія — труднощі з найменуванням об’єктів, які ви бачите.

Орбітофронтальна кора — ділянка в лобових частках, розташована безпосередньо зверху та позаду наших очних яблук. Вона керує обробкою насолоди, емоціями й контролем автоматичної та імпульсивної поведінки. Орбітофронтальну кору часто вважають частиною лімбічної системи.

П

Первинна зорова кора — підзона зорової кори, що є першим етапом в обробці неокортексом зорової інформації. Порівняйте із зоровою корою.

Первинна слухова кора — підзона слухової кори, що є першим етапом обробки слухової інформації в неокортексі. Порівняйте зі слуховою корою.

Периферична нервова система (ПНС) — нерви та ганглії за межами центральної нервової системи.

Півкулі — ліва та права половини мозкової системи. Багато ділянок мозку розділено по півкулях, але цей термін зазвичай стосується лівої та правої половинок неокортексу, які пов’язані трьома пучками білої речовини: мозолистим тілом, передньою (попереду) та задньою (у задній частині) комісурами (спайками).

Пізнання — загальний термін для процесів обробки та/або зберігання нервовою системою інформації для подальшого використання.

Потенціал дії — зміна в полярності клітини, яка відводиться аксоном від тіла клітини і наслідком якої є вивільнення нейромедіаторів у синаптичну щілину.

Потилична зона обличчя (ПЗО) — ділянка вздовж потиличної частки, поряд із веретеноподібною звивиною, яка більше реагує на обличчя, ніж на інші об’єкти. Є частиною мережі обличчя.

Потилична частка — одна з чотирьох часток мозку. Розташована в задній частині мозку й передусім відповідає за обробку зорових сигналів.

Премоторні зони — ділянки в неокортексі, які здебільшого відповідають за планування рухів, на противагу виконанню дій за допомогою контролю над м’язами.

Префронтальна кора — передня частина лобової кори, що бере участь у виконавчих функціях, до яких належать робоча пам’ять та увага.

Прозопагнозія — ускладнення або нездатність розпізнавати обличчя.

Прозопометаморфопсія — спотворене сприйняття обличчя.

Проміжний мозок — збірний термін для таламуса та гіпоталамуса, який виник унаслідок їхнього спільного ембріонального походження.

Пропріорецепція — відчуття положення кінцівок у просторі.

Просторова увага — спроможність фокусуватися на певних локаціях у навколишньому середовищі.

Просторові клітини — клітини в гіпокампі, які виконують кодування, коли тварина переміщується в певну частину кімнати або середовища. Уважають, що ці клітини допомагають кодувати власний досвід за допомогою простору.

Процедурна пам’ять — форма неявної пам’яті, яка відповідальна за набуття сенсомоторних навичок.

Прямий шлях — мозковий контур, який проходить базальними гангліями, відповідальними за активацію або залучення дій. Порівняйте з непрямим шляхом.

Р

Реакція «бий або біжи» — автоматичний набір форм поведінки, спрямованих на виживання, який контролює частоту серцебиття, дихання, травлення та збудження — для підготовки організму до боротьби зі сприйнятою загрозою. Пов’язаний з еволюційно старшими, глибокими структурами мозку.

Ретинотопна мапа — мапування зорового простору на зоровій корі згідно з тим, як його бачить сітківка.

Ретикулярна активаційна система (РАС) — група ядер стовбура мозку, що бере участь у неспанні та збудженні. Стимуляція РАС сплячої тварини за допомогою електрода миттєво будитиме тварину.

Ретроградна амнезія — форма амнезії, за якої погіршене викликання старих спогадів, тоді як нові спогади можуть утворюватися. Порівняйте з антероградною амнезією.

Рецептивне поле — ділянка зорового простору, на яку реагує клітина в зоровому шляху. Клітини в первинній зоровій корі мають менші рецептивні поля, ніж клітини у вищих зонах зорової обробки.

С

Середній мозок — регіон мозку, розташований між таламусом та стовбуром мозку. Містить низку різноманітних ядер, пов’язаних із цілим рядом функцій, зокрема зором, слухом, контролем рухів та регуляторними функціями, як-от управління сном і контроль температури.

Симультанна агнозія — ускладнення або неспроможність сприймати більше одного об’єкта за раз.

Синаптична щілина — місце між аксоном одного нейрона та дендритами іншого.

Синдром Балінта — неврологічний синдром, що виникає внаслідок пошкодження одразу обох (лівої та правої) тім’яних часток. Наслідком є тяжкі порушення уваги, зокрема симультанна агнозія, зорова атаксія та окорухова апраксія.

Синдром Клювера-Бюсі — рідкісний розлад, що призводить до гіперсексуальності, хронічного бажання класти речі до рота та надзвичайної поступливості. Виникає внаслідок пошкодження обох (лівої і правої) мигдалин.

Синдром чужорідної руки — неврологічний стан, коли одна рука (або пальці однієї руки) виконує складні або узгоджені дії, які перебувають поза довільним контролем індивіда.

Сіра речовина — ділянки мозку, які містять здебільшого тіла клітин та дендрити.

Сітківка — набір клітин у задній частині ока, які перетворюють фотони видимого світла на нервову активність.

Скронева частка — одна з чотирьох часток у мозку. Розташована безпосередньо попереду потиличної частки та під тім’яною часткою. Різні ділянки в скроневій частці відповідають за обробку візуальних об’єктів, слуха, розуміння мови, пам’ять та емоції.

Сліпобачення — спроможність реагувати на зорові сигнали попри нездатність свідомо сказати, що бачив їх.

Слухова кора — частина скроневої частки, що обробляє звуки, які чують вуха. Уся слухова кора складається з багатьох різноманітних зон, котрі спеціалізуються на обробці різних типів звуків.

Смугасте тіло — вхідні частини базальних гангліїв, які ініціюють прямий та непрямий шляхи. Смугасте тіло складається з хвостатого ядра, лушпини та прилеглого ядра. Див. також базальні ганглії.

Сома — Див. тіло клітини.

Соматосенсорна кора — ділянка в передній частині тім’яної частки, на межі з лобовою часткою, яка отримує сенсорні сигнали від тіла.

Сомнамбулізм — тип розладу сну, наслідком якого є несвідомі ходіння та взаємодія з оточенням. Також відомий як лунатизм.

Соціальність — тенденція у тварин збиратися в групи, іноді з певною ієрархією.

Спиноцеребелярна атаксія — руховий розлад, який характеризується атрофією мозочка та інших зон стовбура мозку.

Стовбур головного мозку — стебло нервової тканини біля основи мозку та верхівка спинного мозку. Стовбур головного мозку складається з багатьох різних ядер та мозкових зон, зокрема довгастого мозку та мосту, і більшість із них контролюють основні функції організму, як-от неспання (або збудження), ходьба та дихання.

Супрахіазматичне ядро — група клітин у гіпоталамусі, яка реагує на світло й регулює добовий ритм організму.

Схема Пейпеца — група регіонів мозку, що залучені до емоцій, до якої входять мигдалина, гіпокамп та лімбічні ділянки мозку.

Т

Таламус — основна ретрансляційна станція в мозку, яка отримує сигнали з усіх частин неокортексу та багатьох підкоркових ділянок і надсилає сигнали до них же. Це головний центр інформації в мозку.

Телеграфія — один із симптомів афазії Брока, або виразної афазії, коли речення є скороченими до ключових іменників та дієслів.

Термінал аксона — кінець аксона, який створює синапс із наступним (постсинаптичним) нейроном.

Тест Вади — медична процедура, під час якої в одну із сонних артерій уводять барбітурат, у такий спосіб, по суті, «укладаючи спати» одну з півкуль мозку. Використується для тестування на латералізацію мовлення.

Тестостерон — гормон, що присутній у набагато більшій концентрації в чоловіків, ніж у жінок, і є важливим для розвитку м’язів та статевого розвитку.

Тетродотоксин — отрута, зазвичай зустрічається в скелезубових риб. Зупиняє спалахування нервових клітин, бо блокує іонні канали, які контролюють надходження натрію до клітини, що часто призводить до паралічу всього тіла.

Тіло клітини (також називається сома) — центральна ділянка клітини, яка підтримує метаболічні процеси та інтегрує інформацію, котра надходить від дендритів. Тут розпочинаються потенціали дії.

Тім’яна частка — одна з чотирьох часток мозку. Розташована безпосередньо попереду потиличної частки та над скроневою часткою. Різні регіони в тім’яній частці відповідають за просторову увагу, розуміння мовлення та обробку тактильних відчуттів.

Транскраніальна магнітна стимуляція (ТМС) — форма неінвазивної (тобто, безпечної) стимуляції мозку, яка використовує змінні магнітні поля для електричної стимуляції нейронів у корі. Зазвичай ця техніка застосовується для тимчасового порушення мозкової діяльності в певному місці — для тестування причинно-наслідкового зв’язку між якоюсь певною ділянкою мозку та поведінкою.

Туберомамілярне ядро (ТМЯ) — група клітин у середньому мозку, яка ініціює пробудження, залучаючи ретикулярну активаційну систему.

У

Увага — когнітивний процес, у якому певні стимули (внутрішні або зовнішні) посилюються завдяки зосередженому фокусу, тоді як інші (залишені без уваги) подразники зменшуються або навіть придушуються.

Ураження — пошкодження тканини, наслідком якого стає майже цілковита локалізована загибель клітин.

Ф

Феромони — хімічні сполуки, якими користуються рослини та тварини для спілкування або зміни поведінки.

Х

Хвиля звукового тиску — зміна в тиску повітря, яка обробляється вухами й призводить до сприйняття звуку.

Хвороба Паркінсона — неврологічний розлад, що спричинений відмиранням клітин у чорній субстанції, які передають нейромедіатор дофамін до решти мозку. Найбільш визначним симптомом цієї хвороби є труднощі з плануванням та координацією рухів.

Хорея — неконтрольовані спастичні рухи кінцівок, які виникають унаслідок декількох розладів руху, зокрема хвороби Гантінгтона та летаргічного енцефаліту.

Ц

Центральна нервова система (ЦНС) — головний та спинний мозок.

Циркадний ритм — біологічний процес, який відображає циклічні коливання протягом приблизно 24 годин.

Ч

Чорна субстанція — ділянка мозку, яка є частиною базальних гангліїв. Клітини чорної субстанції постачають дофамін, який використовується безліччю різних ділянок мозку. Загибель клітин чорної субстанції є першоджерелом симптомів, які виявляють при хворобі Паркінсона. Див. також базальні ганглії.

Ш

Швидкий рух очима (ШРО) — стан сну, характерною рисою якого є швидкі рухи очима. Уважається, що ШРО-сон пов’язаний із консолідацією спогадів у довготривале зберігання.

Я

Явні спогади — спогади, які ми можемо вільно викликати, зазвичай вербально.

Ядро (у нейроанатомії та найчастіше в цій книжці) — сукупність міцно взаємопов’язаних нейронів у тісній фізичній близькості один від одного. У клітинній біології — управління в клітині.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.